Si mai desaparegués el català , ¿com seria l’últim home que el parlés? Un dels protagonistes dÂ’aquesta novel·la, lÂ’escriptor Miquel Rovira, dedica tota la seva capacitat creativa a respondre aquesta pregunta. Rovira imagina una Catalunya en què el català ha desaparegut i nÂ’investiga les causes, com si es tractés dÂ’una novel·la policÃaca. Hi ha una vÃctima, el català , un investigador, que és un professor nord-americà que vol aclarir les raons de la desaparició de la llengua, i un testimoni, l’últim home que parla català .
Ramón Balaguer, l’altre protagonista, també es escriptor, i no se’n vol anar del pis on viu abans d’acabar la novel·la que està escrivint, a pesar que el propietari de la resta de l’edifici li fa la vida impossible perquè li vengui el pis i se’n vagi. Balaguer renuncia a molts diners i comoditats per la seva obra. ¿Té sentit aquest sacrifici?
L’últim home que parlava català narra un cas de setge o mobbing immobiliari que —en ser la vÃctima un escriptor— es converteix en un setge a la literatura. Una història sobre la vida que fan dos novel·listes catalans, un que escriu en castellà i lÂ’altre en català , i que defensen lÂ’opció que han triat. En definitiva, una reflexió sobre el bilingüisme, sobre lÂ’estat de la nostra llengua i de la nostra identitat.